Jag ska bara köpa blommor. Jag är tillbaka om 20 minuter.
Det är tulpantider nu. Och jag är så lycklig.
-Jävla svin... -Kom nu, raring.
Kom nu, raring.
Kom nu, sötnos.
Vi ska åka en liten sväng, sen kan du fara runt i hela stan.
Kom, ut och åka en liten sväng...
Nej! Stå stilla!
Ner med benet!
Så där ja. Kom nu.
Nej! Din apörade jävla...
Du har pissat på ditt sista golv.
Du önskar säkert att du var en riktig...
Din hundörade apa!
Detta är New York. Lyckas man här, lyckas man var som helst.
Verdell?
Var är min duktiga vovve? Verdell?
Kom hit, sötnos.
Mr Udall?
-Har ni sett Verdell? -Hur ser han ut?
Min hund, ni vet... Min hund med det söta ansiktet.
-Vet ni inte hur min hund ser ut? -Jaha, du talar om din hund.
Jag trodde det var den färgade mannen som jag sett här.
Vilken färg var det?
Mörk sirap med platt näsa.
Som gjord för att lukta på fängelsemat.
-Du måste klä på dig. -Frank Sachs. - Melvin Udall.
Frank ställer ut mina verk. Det tror jag att ni vet.
Så länge du håller dina verk dolda för mig-
-skiter jag i var du har dem.
Är vi klara med att vara goda grannar nu?
-Låt mig... -Nej! Det är inte värt det.
-Bara hunden hittas. Jag älskar den. -Ni älskar ingenting, mr Udall.
Ett, två, tre, fyra, fem.
Varmt. Varmt, varmt, varmt.
-Var är han? -Lugn, det var nåt med hunden.
-Ful hund. -Han är jättefin.
Lille vän, var har du varit?
Titta på min pojke.
-Jag hittade honom, mr Bishop. -Det vet vi att du gjorde.
Var var min älskling?
I soptunnan nere i källaren och åt skit från blöjor.
-Du förtjänar att skratta, John. -Jag tycker det är rätt roligt.
Hur kom han ner i källaren? Även om han kom in i hissen...
En snäll granne kanske kastade ner honom i sopnedkastet.
"I mörkret hade hon erkänt och han hade förlåtit."
"Det här är vad du lever för, sa han."
"Två huvuden på en kudde, där allt är samtycke"-
-"och den enda tryggheten är att vara tillsammans."
"Hur kunde hon finna sån lycka i sina skamligaste delar?"
-Mr Udall! -"Nu visste hon vad kärlek var."
"Kärlek var..."
Mr Udall, jag vill tala med er! - Låt mig sköta det här.
-"Kärlek var..." -Är ni där?
Fjolliga tarmgängare!
Ja?
Det kanske kan vänta.
Jag hittade Verdell, mr Udall.
Jaha...det var en lättnad.
Gjorde ni...nåt med honom?
Inser du att jag jobbar hemma?
Vill du bli avbruten när du svansar runt i din lilla trädgård?
Nej, jag stänger av ringsignalen på telefonen.
-Och sätter en pappbit... -Jag jobbar hela tiden.
Så avbryt mig aldrig!
Inte ens om du hör en duns från min lägenhet-
-och en vecka senare känner doften av ett ruttnande lik-
-och måste hålla en näsduk för näsan på grund av stanken.
Inte ens då knackar du på.
Eller om det är valkväll och du vill fira-
-att nån stjärtgosse har valts till USA:s första bögpresident.
Och han har bjudit in dig till Camp David-
-och du vill berätta det för nån.
Inte ens då knackar du. Inte på den här dörren.
Inte av nån som helst anledning.
Förstår du, sötnos?
Ja. Ni talar inte direkt i förtäckta ordalag.
Då så.
Nu tänker han sig för två gånger innan han jävlas med mig.
"Kärlek var..."
Vad var kärlek...?
"Kärlek var..."
Nu är jag jävligt förbannad!
Rör mig inte!
Tyst! Du skrämmer inte mig när du leker kaxig.
Jag växte upp i helvetet. Min farmor är kaxigare än du.
Polis! Donutmumsande idioter! Hjälp mig!
Misshandel! Och du är svart!
Jag gillar Simon tillräckligt för att slå dig sönder och samman-
-om du kastar glåpord över honom eller rör hunden igen.
Under tiden ska jag komma på ett sätt för dig att gottgöra honom.
Jag avskyr att göra det här! Jag är konsthandlare.
Ha en bra dag.
Nu är det fest!
-Rör mig inte. -Skaffa ett liv!
Akta!
-Du mår bättre, va? -Ny medicin.
Du vet att min son är sjuk? Jag ska ut med en kille i kväll.
När jag gick hemifrån sa han: "Jag lovar att inte få hosta."
-Gulligt, va? -En liten ljushårig ängel.
Jag sa: "Du älskar mig på det sätt som du älskar din fjärrkontroll."
Vad bra.
Folk som talar i metaforer borde tvåla in mig i skrevet.
-Ät upp! -Jag har dina pengar.
-Betala mig nästa vecka. -Nej, jag lovade dig i dag.
Ursäkta, Melvin.
Varsågod.
Ursäkta. - Ta pengarna. Jag avskyr att vara skyldig.
-Ta en taxi hem och gör dig klar. -Att bli klar är inte mitt problem.
-Jag är utsvulten. -Du vet att du inte får vara här.
Spence är gladare för det än jag.
Ibland med ungar vill man bara...
-Jag har judar vid mitt bord. -Det är inte ditt bord.
Du kan sitta vid nån annans bord.
Eller vänta på din tur.
Hur mycket mer måste ni äta?
Aptiten är inte lika stor som era näor, va?
Det var droppen.
Vi går.
Han är portad på livstid.
-De gick. -Ja, där ser man.
Bryan sa att om du uppför dig så här så blir du portad på livstid.
Jag kommer att sakna spänningen, men jag överlever.
Tre ägg, lätt vändstekta.
-Korv, bacon, pommes frites. -Pommes frites i dag?
En liten hög pannkakor. Kaffe med grädde och sacketter.
Du dör snart med den dieten.
Vi ska alla dö. Jag och du. Och din son, låter det som.
Om du nämner min son igen-
-kommer du aldrig att kunna äta här igen. Förstår du det?
Visa nåt tecken på att du förstår eller gå nu.
Förstår du mig, din galne jävel?
Gör du det?
Ja...ja.
Jag hämtar din mat.
Låna mina örhängen i kväll.
Det är otroligt intressant. Du sa det som om det inte var nåt.
-Var är sovrummet? -Det är typ här...
Jag typ sover här inne.
Oroa dig inte för det.
Vad är det?
Jag vet inte.
Mormor?
-Kanske bäst att du kollar. -Vad trodde du jag skulle göra?
Förlåt mig. Jag hörde allt ni gjorde.
Jag satte på dem för att inte höra er.
Hur var middagen?
-Hur var det med din vän? -Allt bra? Har du feber? Akta dig.
-Vart gick ni? -Till ett trevligt ställe.
Jag tar honom, Carol.
-Spotta en gång till? -Han väntar.
Gå nu.
-Ge mig en kram. -Carol!
-Carol, jag tar honom. -Hon tar mig, mamma. Gå nu.
Dra för draperiet.
Nej, rök inte! Han tål inte rök.
Trolleri.
Gud! Det borde lära en... Jag märker det inte längre.
Kom här.
-Det är bara lite spyor. -"Lite spyor"?
Vad ska vi göra?
Ska jag skriva ner vilket tåg du ska ta eller ska vi...
Nej. Jag tar taxi.
Det är lite för mycket verklighet för en fredagkväll.
Jag lovade Simon att hitta en modell åt honom.
Stäng av högtalaren, Carl. Det är fribiljetter.
Du behöver koppla av lite. Hallå? Carl? Är du där?
Jag har hittat en modell.
-Hör ni! -Jag känner honom.
Läget?
-Hej. Minns du? -Jag behöver bara en.
Du raggade upp mig för en tid sen.
-Det här är för ett porträtt. -Porträtt?
Kom hit. Du ska få adressen.
-Brad Pitt, fy fan alltså... -Kan du läsa?
Vem är det, gubben?
Vem är det, Verdell?
Förlåt. Vi sa ju i dag.
Jag var ute i ateljén och...
Det är här ute.
-Du har jättefina prylar. -Gershwin. Visst är han bra?
Jag är noga med mina modeller, men Carl är otroligt noggrann.
Han drev dig säkert till vansinne med att kolla din portfölj.
Det är inget nakenporträtt.
Jag bara skojade lite.
Det var den kärleken...
Och en pose till.
-Vad har du för erfarenhet? -Så här? Idéerna börjar ta slut.
-Ge mig lite anvisningar. -Jag bara tittar på.
Tills nåt slår mig. Gör det som faller dig in.
Vänta tills jag säger "håll så" och försök behålla posen.
Inga anvisningar...
Det jag gör är att titta.
Har du tittat på nån som inte vet att du tittar?
En gammal tant på bussen? Eller barn på väg till skolan?
Nån som bara väntar, och plötsligt ser man dem lysa upp.
Man vet direkt att det inte har med nån yttre faktor att göra.
De blir bara verkligare och mer levande.
Tittar man på nån länge nog ser man deras mänsklighet.
Jag vet precis vad du menar.
Åh, herregud... Håll så.
Se upp!
Ursäkta mig.
Jag kom till tredje repliken.
Plötsligt hade jag glömt allt.
Klippeti-klopp, ignorerar mig...
-Så han sa: "Sista chansen." -Sista chansen...
-Jag kom in igen. -Nu ignorerar hon mig igen.
Jag missade samma replik. Men gissa vad som hände...
Han gav mig rollen!
Precis vad världen behöver. En skådespelerska till.
Du kan inte leva utan mig, va?
Jag ska äntligen fråga. Varför tar du med plastbestick?
Är du rädd att våra inte är rena?
-Jag låter omdömet tala. -Du får peppa dig lite:
"Måste prova andras bestick som ett led i nöjet att äta ute."
-Vad är det för fel på din son? -Vad bryr du dig?
Han kämpar för att andas. Hans astma kan bli jättesvår.
Hans immunförsvar slås ut när det krisar, så en öroninflammation...
-Stör det här dig? -Nej.
Alla infektioner ör att vi åker till akuten 5-7 gånger i månaden-
-där jag får nån nioåring som precis har blivit läkare.
Trevligt att prata med dig.
-Vad heter han? -Spencer.
Spence.
Det är okej. Gå in nu.
Sätt på det du vill lyssna på.
-Jag börjar bli klar här. -Vi bara jobbar. Nu leker vi!
-Jaså, du är i stort sett klar? -Ja. Det är ett steg till.
-Vart ska du? -Ingenstans. Jag skulle bara kolla.
-Verdell, vill du ha choklad? -Nej, han får inte.
Vänta! Jag måste sticka. Vill du säga hej då eller?
-Ja. Jag släpper ut honom. -Nej, vänta.
Jag ska titta på målningen.
Vart ska du, Verdell?
Vill du ha vatten? Vad är det?
Vill du ha vatten?
Vänta, Simon!
Varför gör du det här?
Nej, vänta nu...
-Målningen där inne... -Tänder du på honom?
Ursäkta.
-Hjälp mig! -Vi måste sticka!
Kom!
Ringer ni larmcentralen utan att uppge ert namn?
-Till och med idioter vet ju... -Ingen blev ju dödad.
Fråga honom.
Skäll inte på mig. Jag pekade inte ut dig.
Vi kommer tillbaka och frågar er om och om igen.
Jag är från helvetet. Min farmor är fan kaxigare än vad du är.
Slå till mot en Seven-Eleven för en dygnsgammal varmkorv.
Det finns en målning av en av killarna.
-Jag har bett för honom. -Jag är på väg till sjukhuset.
-Kan du passa hunden i natt? -Nej, nej.
-Jag beklagar. -Okej. Tack.
Gamla kärring! Hundjävel.
Du tar honom!
Flytta dig!
Till och med böckerna.
Vänta!
Vill du säga nej till mig?
Jag vill inte säga nåt till dig.
Jag har aldrig känt mig så här galen. Jag vill nästan att du ska säga nej.
Tack för att du passar honom.
-Hör du! Vart går du? -Du jävlas inte med mig i dag!
Jag kan inte ta hunden. Ingen har varit här inne förut.
Frank?
Ett, två, tre, fyra...
Du är dödens.
Vi har ingen hundmat här. Det vill vi inte ha heller.
Du får äta det vi har, det vi äter.
Gör ingenting!
Var är tilliten?
Aldrig en lugn stund...
Herregud!
Halvvägs genom utställningen har vi inte sålt en enda tavla.
Nej, vi kan inte sänka priserna.
-Det går åt helsicke för mig. -Vi kan gå in till honom.
Vi ses där inne. Vi ses där inne.
Tack.
-Hur är det, store mästare? -Jag har inte sett mig själv än.
Jag tänkte att jag kunde avgöra det på hur du reagerade.
-Så illa? -Jag talade med läkaren...
Det är inte så farligt. Läkarna sa att du blir ditt gamla jag igen.
Ärren kan... Fy fan!
Jackie...
Ge mig en spegel.
Vänta. Jag har en mindre.
Hur är läget då?
-Hur är det med Verdell? -Mr Udall...tar hand om honom.
-Hur kunde du? Han gör honom illa. -Nej, jag lovar.
Inte en chans. Han är min. Och det fanns ingen annan.
Jag är alltid på resande fot och...
Lita på mig.
-Har min hund det säkert bra? -Ja, din hund har det bra.
Väntan ger djävulen tid.
Himmel...
Vart tog jag vägen?
-Är det din hund? -Nej.
Varför har du hund?
-Jag blev tvingad att ta honom. -Är du inte rädd att nån tar den?
Nej, inte förrän nu.
-Förlåt. -Jag sätter mig här.
Hej, lilla valpen.
Han är jättegullig.
Undrar vilken ras det är.
Hunden är liten. Är inte Bryan här nästa gång får du ta med honom in.
Hur gammal är du?
Att döma av dina ögon är du 50.
Att döma av dina ögon är du snäll. Så mycket för ögon...
Hur gammal är du? Du förde det på tal. Jag är nyfiken.
-Inte för att du är ful. -Jag kan ta komplimanger.
Men jag blir helt knäsvag när du kopplar på storcharmen.
Vadan alla mörka ringar?
Gryningspatrullen.
Min son hade ett jätteanfall.
Och för att göra det ännu roligare gav de oss fel antibiotika.
Nej!
Det är bacon till hunden.
I förra veckan spelade jag piano för honom. Och han gillar det.
Så jag bestämde mig för att skämta lite.
Det är härligt väder för vår promenad.
Har man sett!
Jag måste ge dig nåt jättegott.
Jag ska visa det för dig.
Var inte som jag.
Var som du är. Du är perfekt. Vi går hem så får du nåt att äta.
Så hade jag velat bli behandlad.
Vi går hem och skriver lite.
"Han hade gjort tjejen lycklig. Och vilken tjej."
"Du har räddat mitt liv, sa hon."
"Bäst att du gottgör mig nu."
Klart! Ja, jag hatar vovven.
62 böcker. Klart!
-Vi måste skära ner på utgifterna. -Har han ingen sjukförsäkring?
Det här är matkvitton, hushållsutgifter...
-Här är en till för hunden. -Jag tar den.
Och all tvätten.
Det var som tusan. Han trivs på "Chez Melvin".
Varför kommer du hit? Jag kan inte laga mat med en hund här.
Sitt. Vi vill inte ha sällskap. Jag läser Ralph Waldo Emerson.
-Hur är det med Verdell? -Han är jävligt jobbig.
Simon är hemma. Kan du ha hunden tills han anpassat sig?
Det har gått flera veckor. Ett par till gör inget.
Han vill ha tillbaka honom genast. Han tittar in i morgon.
Okej.
Hungrig? Jag kommer strax.
Mr Udall?
Vilket ansikte de gav dig. Du ser ut som...
Kan ni ta det...
...lite lugnt, mr Udall?
Tack.
Verdell?
Kom, min vackra gosse. Kom hit!
Vi går hem och blir friska.
Jag förstår att han är lite konstig. Se dig i spegeln.
Tack.
Kom nu, sötnos.
Verdell? Kom hit.
Jag vet vad du vill ha.
Kom, var är min pojke?
Nej, tvinga honom inte.
För en hund!
För en ful hund...
Värsta trottoaren i New York. Och här måste det ligga.
PSYKIATRIGRUPPEN
-Hjälp! -Du måste boka tid.
Hur kan du diagnostisera mig som tvångsneurotiker-
-och tro att jag har nåt annat val än att storma in?
-Du måste gå. -Du sa att du kunde hjälpa mig!
-Var det bara för att retas? -Om du tar ansvar för...
-Du har möblerat om. -För två år sen.
Jag har fått skägg. Men du struntar i mina förändringar.
Jag har ont om tid. Jag måste till min restaurang.
Fattar du hur jobbigt det var för mig att komma hit?
Nej, vi gör inte det här nu.
Jag har lagt om ett beteende, som du alltid sagt att jag skulle göra.
Nej, nix.
Tänk om det här är så bra som det blir.
Vad fan ska du ha dem till?
Nej, nej, nej. Hämta Carol.
Jag jobbar för henne i dag. Hon vill ha ett jobb närmre hemmet.
-Varför plast? -Vad försöker du göra med mig?
-Vad fan menar du? -Hör du, elefantflickan...
Hämta Carol eller nåt sånt. Låt henne bära in bara min mat.
Jag betalar det du vill ha.
Gör det!
Bryan, en kod blå.
Ut! Håll käften och stick.
Jag ska vara tyst. Låt mig stanna här. Inga problem.
Gå och hämta Carol.
Jag är ingen skitstövel, men du är det. Jag dömer inte folk.
Den här dagen har varit en katastrof.
-Jag vet inte om jag klarar det här. -Ut härifrån!
Stick omedelbart, annars blir det problem.
Vi ses!
Det var på tiden!
-Carols efternamn? -Connelly.
-Hälsar han ofta på? -Inte precis. Inte nu längre.
Jag är hungrig.
Du har sabbat hela dan för mig. Jag har inte ätit.
-Vad gör du här? -Det är inget manschauvinistiskt...
Är du helt från vettet? Det här är mitt hem.
Jag försöker låta bli att blanda in känslor, även om de är viktiga.
-Jag har starka känslor i det fallet. -Vad då?
Att jag inte var där? Fattar du hur vidrig du låter dig vara?
Ja, det har jag faktiskt.
För att bevisa det...jag har inte blivit personlig, men det har du.
Varför jobbar du inte? Är du sjuk?
Du ser inte sjuk ut.
Bara trött och bitter.
Min son är sjuk, okej?
Din mamma då?
-Hur känner du till min mamma? -Jag hör er prata när jag väntar.
-Jag har druckit upp juicen. -Jag kommer, gubben.
Hur mår du?
Du måste svara på tilltal.
Ledsen, Melvin. Jag klarar inte när du lär min son att uppföra sig.
Tillbaka till livet.
Vad är det nu?
Fem-tusen, fyra-tusen, tre-tusen, två-tusen...
-40,5. -Vi ska ut och åka taxi.
Ur vägen!
Ur vägen! Det är lugnt.
Melvin! Vänta!
Melvin, vänta!
Tyst, barn!
Kan vi få åka med, Melvin?
Håll för munnen när du hostar.
-Brooklyn Presbyterian-sjukhuset. -Sjukhus?
-Kommer du till jobbet i dag? -Nej! Håll dig borta från mig.
Vi kan inte skjuta upp det längre. Jag har dåligt samvete för att jag...
Kan du glömma hunden ett ögonblick?
Ledsen.
-Vad är det där för kort? -Frank tyckte jag behövde stöd.
För att hålla mig koncentrerad och inte skrämma dig.
Du ser, han hade rätt. Jag behöver korten.
SIMON, DU ÄR PANK
Simon, du är pank.
Sjukhuskostnaderna är 61 000 nu. Och utställningen gick inte bra.
Jag talade med dina föräldrar. De lade inte på luren eller så.
Men de hade tyckt det vore konstigt att ringa dig.
Jag kan inte ringa dem. - Kom hit, gubben.
Kom hit.
Verdell? Vad är det?
Saknar du tuffingen? Här är jag, sötnos!
Glad över att se mig, golvmopp? Vill du åka ner i sopnedkastet?
Förlåt. Det var inte meningen.
Det var inte meningen, sötnos.
Förlåt.
Jag kan väl behålla min lägenhet och ateljén?
Oj då, herregud...
Ja, du tjänar mycket pengar åt oss. Men det vore lämpligare...
Jag behöver det här. Säg bara: "Melvin, jag ska försöka."
-Melvin, jag ska försöka. -Tack.
Min son kom in på Brown. Min man höll på att smälla av.
Bra, kul, roligt, spännande... Du behöver inte vänta med mig.
Jag kan inte låta bli. Jag har så mycket jag vill fråga dig om.
Du anar inte vad ditt arbete betyder för mig.
Vad betyder det för dig?
Att det finns nån där ute som vet hur det känns här inne.
Det här är rena mardrömmen.
Kom igen. Bara ett par frågor.
-Hur kan du skriva kvinnor så bra? -Jag tänker på en man.
Och jag tar bort förnuft och tillräknelighet.
Läkare...
-Mamma! -Här inne, mrs Connelly.
-Vad är det? -Jag är...
-Säg det! -Dr Bettes.
-Inte ert namn! Var är han? -Han är i badrummet.
Vad är det? Visste du att det finns läkare som kommer hem till en?
Jag är hemma!
Tänk att du har en beundrare. Jaså, du har träffat presenten...
Han är bra. Jag är expert på läkare.
Okej, doktorn?
Min fru är Melvin Udalls förläggare.
Jag ska ta hand om pojken eftersom du behövs på din arbetsplats.
-Vad jobbar du med? -Jag är servitris.
-På Manhattan. -Dr Bettes?
Ursäkta mig.
-Förlåt att det tog sån tid. -Jag hittade inte hit heller.
Kan du köra det till labbet? Jag vill ha provsvaren i dag.
-Får vi provsvaren i dag? -Ja. Vi sätter oss.
Det här är kvittona efter alla recept i år.
-Kalendern. -Och en kalender med dagarna.
-Om hur han mådde och så... -Bra.
-Hur länge har han varit sjuk? -Sen han var ett halvår gammal.
Har de tagit blodprover?
-När han mådde bra också? -Nej.
-Hudprover för allergier? -Nej.
-Inga vanliga skrapprover? -Nej.
Försäkringen täckte det inte. Hur så? Borde de ha gjort det?
Helvetes jävla HMO-skitar!
-Förlåt. -Det är deras rätta benämning.
När provsvaren kommer, är det nån särskild vi ska tala med då?
Med mig. Mitt hemnummer står på kortet.
Hans hemnummer...
-Vad är det? -Ditt hem...
-Vill du ha nåt? Vatten? -Nej tack.
Ett par slavinnor?
Det återstår många tester jag måste göra.
Men vad jag än får veta så lovar jag-
-att er son från och med nu kommer att må mycket bättre.
Doktorn!
Tack, nu räcker det...
Meddela mig vad det kostar. På nåt sätt får vi...
Kostnaderna blir avsevärda, är jag rädd för.
Men oroa er inte, mr Udall ville att vi skickar räkningarna till honom.
Vad underbart.
Tack för allt, Nora.
Förlåt min vresighet. Jag ringer när allt blir bättre.
-Vad är det? -Vem ska gå ut med Verdell?
Nej!
-Är han död än? -Nej.
Skulle ni kunna tänka er att gå ut med hans hund för honom?
-Absolut. -Ni är en underbar man.
Klockan två blir en bra tid. Här är nyckeln om han sover.
Dra isär gardinerna åt honom så han kan se Guds underverk.
Då vet att han att sånt här också kan drabba den bäste.
Lärde du dig tala så här på en horbar i Panama City?
Eller var det din sista skvätt av hans whisky?
Sälj tokerier nån annanstans. Vi har alla vi behöver här.
Nej! En knäppskalle ligger bakom det. Det får du inte glömma.
Vill du verkligen åka till akuten där inga läkare kan hjälpa oss?
Det här låter en galen man tränga in i vårt liv.
Du vet hur det här kommer att bli.
Det här är ingen vanlig present. Man returnerar inte det här.
Inte sant?
Nej. Jo, jag förstår. Jag måste lägga på nu.
VÄNNER ATT BE OM PENGAR
Hej då.
Vilken dag...
Jag kanske kan titta in med mat till honom.
Tack för att du gick ut med honom.
-Ursäkta, jag mår inte så bra. -Det luktar förjävligt här.
Gå nu.
-Kan inte din städerska...? -Snälla, gå bara!
-Var är alla dina bögpolare? -Ut härifrån!
Det finns inget värre än att behöva känna så här inför dig.
-Ruttna i helvetet, Melvin. -Sluta inte uppföra dig som en dam.
Du är tillbaka på knä på nolltid.
Tycker du att det här är roligt?
Det blir bara bättre och bättre. Jag förlorar min lägenhet, Melvin.
Frank vill att jag ber mor och far, som inte ringt mig, om hjälp.
Och det gör jag inte.
Jag vill inte måla längre.
Livet jag eftersträvade är över.
Det liv jag hade är slut och jag tycker jävligt synd om mig själv.
Det är rena lyckan för dig, va? Böggrannen är skräckslagen.
Skräckslagen!
Jag försökte bara få igång dig.
Vilken tur du har. Du får se mig nå botten.
Du fullständigt fasansfulla människa.
Jag kan göra en sak för dig. Det kanske muntrar upp dig.
Försvinn.
Vet du varför hunden föredrar mig? Det är inte tillgivenhet.
Det är ett trick.
Jag har bacon i fickan.
Ser du?
Vi kallar båda på honom. Du ska få se, det är ett trick.
Kom hit, Verdell.
Kom nu.
Kom hit.
Bara en dum hund.
Kan du gå nu? Snälla du.
Jag fattar inte.
Mr Udall?
-Servitrisen Carol? -Ja.
Läkarna gav mig er adress. Beklagar den sena timmen.
Om du...
-Om du vill tacka mig... -Det var inte därför jag kom.
Men det är trevligt att tala med en riktig läkare om Spencer.
Brev. Skriv det i ett brev.
-Jag har en hårtork... -Varför hjälpte ni mig?
-Så att du skulle jobba igen. -Det låter konstigt.
Jag är rädd att ni gjorde det för...
Väntar du på att jag ska säga nåt?
Hör du...
-Jag är på restaurangen i morgon. -Jag måste reda ut det här nu.
Reda ut vad då?
Jag ligger inte med dig. Jag kommer aldrig att ligga med dig.
Aldrig nånsin!
Jag beklagar, men...
Vi tar inte emot icke-sex-löften förrän kl. 09.00.
-Jag skojar inte. -Nåt annat?
Bara... Tack.
Är du på jobbet i morgon?
Ja.
Aldrig, sa hon.
Jag chansade på att du var vaken.
Jag tog med lite kinesisk soppa.
Tack.
Jag har aldrig varit så här trött.
Jag har inte sovit.
Jag har inte varit klar i skallen eller känt mig som mig själv.
Jag har problem.
Det är inte bara tröttheten.
-Illamående. Kväljningar. -Sömnig.
Allt ser förvrängt ut och allt i kroppen gör ont.
-Och man orkar knappt klaga. -Just det.
Jag är glad att vi gjorde det här.
Kul att prata med dig.
-Skriver du fortfarande tackbrevet? -Hur stavas "skrupler"?
S-K-R-U-P-L-E-R.
Jag fick Sean att sitta barnvakt så vi kan gå ut.
Jag vill inte lämna Spencer med nån annan.
Spencer klarar sig. Börja hitta på saker att göra på din fritid.
Sean, är du hungrig?
Vi har pizza. Korv, pepperoni. Fixar du mat åt er sen?
Vi ska gå ut, som människor gör.
Om du inte kan njuta av den här pausen och koppla av lite-
-borde du få mr Udall att skicka över en psykiater till dig.
Jag behöver ingen, för jag vet vad som händer här!
Jag måste skriva klart brevet. Det är inte rätt. Skru-pler?
Carol?
Vad är det?
Det är skumt att inte känna-
-den där fåniga paniken i kroppen.
Utan den börjar jag fundera på mig själv.
Hur har det nånsin hjälpt nån?
I dag på bussen såg jag ett förtjusande par.
Och jag kände att jag...
...såg snett på dem.
Jag hade ingen aning, allt var...
Säg det nu.
På väg åt fel håll.
Bort från en tid då jag kom ihåg hur det var att ha en man-
-att hålla...fan...
...i handen.
Jag blev nästan jätteledsen för att dr Bettes är gift.
Och därför tvingar jag Spence att krama mig oftare än han vill.
Han måste kompensera för att hans mamma inte får nåt.
-Vem behöver de här tankarna? -Menar du att du är frustrerad?
Sluta nu. Varför gör du så här? Vad är det du vill?
Jag vill inte tänka på allt som är fel när jag behöver ett syfte.
Vad vill du egentligen, mamma?
-Vad då? -Jag vill att vi går ut.
-Tack. -Jag skickar ett tackbrev till dig.
Var det därför du tog med mig hit?
Tja, den är inte ens min. Simon har nog att tänka på.
Men hunden spydde två gånger i natt.
-Ta honom till veterinären. -Vi var där. Han är kass i magen.
-De måste behålla honom några dar. -Gör det...
Förlåt.
-Det här är för senare. -Vad är det här?
-Det är ett brev. -Ett brev?
-Ett tackbrev. -Tackbrev? Nej tack.
-Du kan läsa det sen. -Inget tackbrev. Nej, nej.
Tack.
-Hon är trevlig. -Ja, mycket trevlig.
Borde det inte vara bra att säga: "Du behöver inte tacka mig"?
Jag tror hon förstod dig också.
Se på dig!
Du härjar för glatta livet. Simon sa att du kom med soppa.
-Vad är det? -Du tror att jag är ett offer...
Du hjälpte till med hunden. Jag är lika orolig för Simon som du.
-Orolig? -Han behöver mer än pengar.
Han måste åka till Baltimore för att be föräldrarna om pengar i morgon.
De måste hjälpa honom. Såna är reglerna.
Vad bra. Låt dem hjälpa honom.
Men...
...jag har en konstnär på ingång, så jag kan inte.
-Kan du köra honom? -Tänk vitt och bruka allvar!
Ta min bil, en cabriolet.
-Kan du köra? -Ja. Men jag gör det inte!
Börjar bli högljudd.
-Han vill att jag tar hans bil... -Tänk att ha dina problem.
Nån som erbjuder mig en cabriolet så jag kan komma från stan.
-Så ska det låta, tjejen. -Okej, jag gör det.
Jag kör honom. Få honom klar. I morgon bitti kör jag honom.
Vi ses i morgon. Vi drar inte ut på det här.
Om det finns en förening för såna som du måste jag få veta det.
-Nu fick du sista ordet... -Lycka till, tjejen.
-Var det nåt mer? -Ja.
Jag skjutsar min böggranne till Baltimore.
Det jag gjorde för dig... Funkar det?
Det du gjorde förändrade mitt liv.
Nej!
Inget tackbrev.
Nåt av det jag skrev i mitt livs historia, som du inte vill läsa-
-är att du har gjort mer för min mamma, min son-
-och mig än nån annan nånsin gjort.
Jag ska bara läsa det här stycket.
"Det gör dig till den mest generösa människa jag nånsin träffat."
"Och du kommer att vara med i våra dagliga böner, i all framtid."
Förtjusande.
Jag skrev också... Jag skrev att jag ber om ursäkt.
Jag ber om ursäkt för att jag blev arg på dig-
-när du sa åt min son att han borde svara på tilltal.
Jag skrev och bad om ursäkt. För det och för när jag kom till dig-
-och sa att jag aldrig skulle...
"Förlåt för alla gånger maten varit kall och du fått vänta på kaffet."
"Förlåt att jag aldrig såg människan som kunde göra detta för oss."
Jag tar det från början.
"Jag har inte kunnat visa min tacksamhet till dig."
"Ordet tacksam räcker inte för att beskriva mina känslor."
Det var snällt. Tack.
Tack.
Nu vill jag att du gör nåt för mig.
Förlåt. Sa jag inte "vad då"? Jag tyckte att jag sa det.
-Vad då? -Jag vill ha med dig på resan.
-Nej du. -Jag kan inte göra det utan dig.
Han kanske försöker ragga upp mig. Jag behöver dig som förkläde.
Du sa att du gillade cabrioleter. Nu har jag lovat. Två dar.
-Jag jobbar ju. Min son. -Bettes sa att han mår jättebra.
-Melvin, jag slipper helst. -Skriv ett brev. Vad sött...
-Jag behöver hjälp - var är hon? -Står jag i tacksamhetsskuld till dig?
Kan man se det på nåt annat sätt?
Nej.
Här är en liten resväska. Chockad över att den används.
Det går inte att packa för den här resan.
-Du följer väl fortfarande med? -Ja.
Melvin, exakt vart ska vi?
Precis söder om Baltimore. Jag vet vad du tänker säga...
Jag menar, jag tror att jag vet.
-Jag är inte säker, men jag tror det. -Ska jag ta med fina kläder?
Ska vi äta på restauranger med särskilda klädeskrav?
Kanske...
-Ja. Det gör vi. -Okej, bra.
-Vad trodde du jag skulle fråga? -Om det var krabbsäsong där.
Okej då. Hej då.
-Nåt ovanligt i hundens diet? -Nej.
Får alla varsin bur? Sätt honom hos den där.
Puss på mun.
Jag älskar dig. Jag kommer att sakna dig. - Var försiktig!
-Hej då. -Ring när du funnit dig tillrätta.
-Ha det så kul! -Spring inte.
Ha det kul, men spring inte.
-Förlåt att jag inte kör dig. -Det beklagar jag också, Frank.
Ge mig en kram.
Allt kommer att ordna sig.
Sug i dig. Det är din sista chans att få en kram på några dar.
Hejsan.
Tack för att du kom i tid.
Servitrisen Carol. - Fikusen Simon.
Herregud! Vem har slagit dig så?
Jag blev överfallen när jag överraskade tjuvar hemma hos mig.
Och jag hamnade på sjukhus.
-Jag höll på att dö. -Vi tar kallpratet i bilen.
-Jag skulle göra det åt dig. -Var ska vi sitta?
-Det finns inga placeringskort. -Du behöver gott om plats.
Så jag sitter bak.
Aldrig en lugn stund. Aldrig.
Tack. Det var väldigt omtänksamt.
-Du ser ut att ha det trångt. -Jag klarar mig.
Tack.
Ingen orsak.
Jag har programmerat hela resan.
Jag ville bara se vad du skulle göra.
ATT BRYTA ISEN MED
Vi har bra grejor här.
Jag gillar den här musiken.
Jag är säker på att dina föräldrar gjorde nåt vidrigt.
Men nåt är alltid vidrigt för dig om inte du vrider det rätt.
Det här hände kanske för att ge dig en chans att göra det.
Struntprat. Vill du veta varför?
Alla som vill veta vad Melvin har att säga räcker upp en hand.
Vill du veta vad som hände med mina föräldrar?
-När jag var... -Vänta. Jag stannar och lyssnar.
Jag målade alltid. Och mamma uppmuntrade mig alltid.
Hon var jätteduktig på det.
Hon... Jag var för ung för att tro att det var nåt fel med det.
Och hon var mycket naturlig.
Så hon brukade posera naken för mig.
Och jag trodde hela tiden att pappa visste det.
-Det här är meningslöst. -Låt honom berätta klart.
-Vill du höra min snyfthistoria? -Sluta!
Berätta nu. Låt honom inte hindra dig.
En dag kom han in och hittade oss. Och han började skrika.
Pappa visade sig inte på elva år.
Han slog mig med en tumstock om jag spelade fel på pianot.
Berätta nu, Simon. Han kom in och han skrek...?
Snälla, berätta nu.
Han...
Jag kommer ihåg att jag försvarade min mamma.
Jag försökte mäkla fred med en oerhört lam ursäkt.
Jag sa: "Hon är inte naken. Det är konst."
Och han började slå mig.
Han slog mig medvetslös.
Sen talade han allt mindre med mig. Han visste vad jag var före mig.
När jag skulle åka till college kom han in på mitt rum.
Han höll ut handen. Och den var full av pengar.
En stor, svettig sedelbunt.
Och han sa: "Jag vill inte att du nånsin kommer tillbaka."
Jag slet tag i honom och kramade honom.
Och han vände sig om och gick ut.
-Vi har alla hemska historier. -Det är inte sant.
Vissa av oss har jättebra historier-
-som utspelar sig på sjöar med båtar, vänner och pastasallad.
Ingen i bilen. Men många har det. Det är deras historia...
Lyckliga tider, pastasallad. Det är inte att du hade det dåligt-
-utan att du är sur för att så många andra hade det bra.
-Nej, det tycker jag inte. -Det är inte alls så.
Inte alls så?
Vi kör till hotellet.
I morgon ser vi om du får en ny stor, svettig sedelbunt av honom.
Får jag fråga nåt personligt?
Visst.
Har du nån gång fått stånd för en kvinna?
-Hade inte ditt liv varit enklare... -Ser du ditt liv som enkelt?
Det har du rätt i.
Snyggt packat.
-Hej, Spence. -Hej, mamma. Vänta tills du hör...
-Varför är du andfådd? -Mamma, jag gjorde ett mål.
-Gjorde du? -Ja. Charlie är jättestor.
Vad kul! Herregud!
-Vi spelar match. Måste sluta. -Nej, vänta!
-Han gjorde mål. -Jag tror inte mina öron, mamma.
Du hade smällt av.
Min son var ute och spelade fotboll.
-Ta med mig ut och dansa. -Dansa?
-Jag kan inte. Jag är helt slut. -Kom igen. Kom igen nu.
Nej.
Då så, du har rätt.
-Är du ledsen eller nåt? -Nej, jag är nervös.
Det hade varit väldigt jobbigt om inte du var med, Carol
Jag är glad. Och du är min kavaljer.
Vi byter om.
Jag tar bara en snabb dusch. Jag kommer strax.
Är du klar?
-Har ni krabba med hårt skal? -Ja.
-Har de krabba med hårt skal? -Ja.
God kväll.
-Ni har krabba med hårt skal? -Sluta fråga.
-Du kan svara nu. -Ja, det har vi.
-Jag kan ge er slips och kavaj. -Va?
Ni måste ha slips och kavaj, men vi har här.
Jag tar inte på det där. Du får inte smitta mig med pest heller.
Stället är fint. - Ni kemtvättar väl kläderna för jämnan?
Jag tror faktiskt inte det.
Vänta här.
God kväll.
-Jag behöver kavaj och slips. -Stig in.
-Inte det...? -Den där.
Och den här slipsen.
Ursäkta.
Hon är här. Vi höll ett bord åt er.
-Ska jag hämta henne? -Nej. Jag står och tittar här.
Ursäkta.
Du ser otroligt...
Du ser...jättebra ut.
Du ser jättebra ut.
Vill du dansa?
Jag har funderat på det sen du förde det på tal.
Nej.
Jag förstår mig inte på det här stället.
Jag måste köpa ny kavaj och de släpper in dig i hemmaklänning.
Vad är det? Vänta. Vart ska du? Varför det?
Jag menade det inte så. Sätt dig nu.
-Du kan se surt på mig. -Ge mig en komplimang, Melvin.
Jag behöver en. Snabbt!
Du anar inte hur mycket du sårade mig.
Så fort nån fattar att de behöver en hotar de med att sticka.
En komplimang är nåt trevligt om en annan människa.
-Nu eller aldrig. -Okej.
Och mena det.
Kan vi beställa först?
Två krabbmenyer! Och en kanna kall öl.
-Bakad potatis eller pommes? -Pommes.
-Pommes frites. -En bakad, en pommes.
Jag säger det till er kypare!
Jag har en jättebra komplimang till dig. Och den är sann.
-Jag är rädd att det blir nåt hemskt. -Var inte så pessimistisk.
Okej, då kör jag. Klart ett misstag.
Jag lider av en...åkomma.
Psykiatern som jag brukade gå till sa-
-att i 50-60 procent av fallen hjälper en tablett.
Jag hatar tabletter. Mycket farliga saker.
Jag använder ordet "hata" om tabletter här.
Min komplimang är att när du kom hem till mig och sa att du aldrig...
Ja, du var med och vet vad du sa.
Min komplimang till dig är...
Morgonen därpå började jag ta tabletterna.
Hur är det en komplimang för mig?
Du får mig att vilja bli en bättre man.
Det kan vara den bästa komplimang jag nånsin fått.
Jag kanske överdrev lite för att du inte skulle sticka.
Hur går det med tabletterna? Bra, hoppas jag, hoppas-hoppas...
Det är lite i taget.
Det är jobbigt att prata så här. Jobbigt...
Låter du nånsin romantiska stunder få dig att göra fåniga saker?
Aldrig.
Det här är problemet med "aldrig".
-Det var du inte skyldig mig. -Det var ingen betalning.
När jag såg dig första gången tyckte jag att du var stilig.
Men sen började du prata.
Så nu när du har blottat din mest sårbara punkt...
Varför tog du med mig hit?
Tja, jag...
-Det är en personlig fråga. -Säg det, även om du är rädd.
-Rädd? -Säg varför du ville ha mig här.
Om du frågar mig, svarar jag ja.
Jag...
Det fanns många olika skäl.
Ett var att om du hade sex med Simon, så kanske...
-Det var bara en idé. -Var det därför du tog med mig?
Som om jag var...? Och jag är skyldig dig...?
Jag vet inte varför jag tog med dig. Det var bara en tanke.
Det var min första tanke.
Du kysste honom, mig... Ni verkade komma bra överens.
Vänta. Jag menade det inte... Glöm det jag sa om Simon.
-Jag glömmer det aldrig. -Det var ett misstag.
Det var ett misstag.
Hallå, det här är Fred Bishop. Vi kan tyvärr inte svara nu.
-Lämna ett meddelande. -Säg hej då...och tack.
Det är Simon.
Jag är i stan.
Ni har aldrig i hela ert liv varit ute efter tio. Svara nu.
Kom igen nu.
Jag försöker i morgon bitti igen. Jag måste få träffa er.
Eller få er att svara i telefon.
Hur är det?
-Ska det här bli ditt rum? -Vårt. Jag vill inte träffa honom.
-Vad har hänt? -Fråga inte.
-Kan du vara mindre våldsam? -Jag tror inte det.
Jag tar ett långt bad och beställer mat.
Är allt bra?
Fråga inte. Jag är trött på mina klagomål.
-Vad tänker du på? -Hur man dör, för det mesta.
Kan du tänka dig att du i vår lilla grupp är den bra rumskompisen?
God natt.
Håll så.
Jag måste rita av dig.
-Jag måste rita av dig. -Nej, nej.
-Jag är blygare än folk tror. -Jag måste.
-Jag har inte ritat på veckor. -Glo inte, rita en vas.
Men du är vacker, Carol. Din hy, din långa hals...
Ryggen, din linje.
Du var skälet till varför grott- människor ristade på väggarna.
Nu får du ge dig.
lnnan jag visste ordet av satt hon där hos mig.
Det vore inte rätt att gå in på detaljer. Jag blev nervös.
Jag sa fel saker.
Men hade jag inte gjort det-
-så hade jag kunnat ligga med en kvinna nu...
Om du får henne att skratta har du ett liv.
I stället sitter jag här med dig.
Ta inte illa upp, men en idiot som säljer den sista lagliga drogen.
Jameson, soda vid sidan av.
Jag struntar i hur du säger det. Vi är snuskiga här.
Nej, det här är... Det här är bra. Helt suveränt.
Min hand hänger inte med. Håll så.
-Jag bara vänder på mig. -Men håll så.
Min hand stör mig inte ens.
Jag får inte rätt vinkel med gipset.
Akta!
STÖR EJ
Jag kommer in. Klockan är mycket.
-Hade du sex med henne? -Ska du inte ha dina schampon?
Förlåt.
Jag visste inte att hon var kvar. Hade du sex med henne?
Skit i sex. Det var bättre än sex. Vi höll om varann.
Det jag behöver gav han mig. - Jag klär på mig snabbt.
Jag bara älskar henne.
Hur är det med dig då?
-Hej, mamma. -Hej, Simon.
-Vi var hemma i går. -Måste du viska?
-Jag är inte typen som skriker. -Tur att ni inte svarade i går.
-Din pappa mår inte bra. -Jag hör dig inte.
-Vänta. -Vad tänker du göra?
-Jag förstår om du är arg på mig... -Han talar med sina föräldrar.
Hör på mig. Jag hyser inte agg mot nån.
Det var skumt att ni inte hälsade på när ni hörde om överfallet.
-Vi kom nästan. -Jag vill inte prata om det.
Huvudsaken är att er son är lycklig.
-Jag jobbar igen. -Bra. På tal om pengar...
Nej. Jag skriver ett brev, så är nästa drag upp till er.
Han kommer att vilja stanna. Och så åker de ut till sjön...
-Hej då. -Hej då, kära du.
Vi har nog fem timmars körning framför oss. Det ger oss chansen...
-Jag kommer. -Dina föräldrar då?
-Nej, jag fixar det själv. -Vad snackar du om?
-Du har riktiga problem. -Jag vet. Jag är lite nervös.
Plötsligt verkar allt så enkelt.
Carol, en sten föll från mitt bröst.
-En natt med mig! -Du tror att du skojar.
-Inget val. -Jag har en present till dig.
Jag får se... Tjusigt.
Gör det. Och hämta hunden. Hur kunde du lämna den där?
Hej då!
Dina motgångar fortsätter.
De hyr ut din lägenhet i andra hand. Du är hemlös.
-Frank har fixat en annan bostad. -Var då?
Spelar det nån roll?
Nej, det gör det inte.
Jag mår bra. Gillar du kepsen?
Förlåt mig.
ANVÄNDS BARA I NÖDFALL
-Jag vill inte höra den musiken. -Du sa att du gillade den.
-Den här har en mening. -Jag vill inte lyssna på den.
Här är nycklarna till min lägenhet.
Gå upp och vänta, så kör jag hem Carol.
-Jag tar bussen. -Nej, jag kör dig.
Kan du komma hit?
-Jag gillade inte det du gjorde. -Vad är det då?
Jag vill inte veta av dig längre. Du får mig bara att må dåligt.
Du har mitt nummer.
-Låt honom köra dig hem. -Jag vill inte.
-Jag älskar dig. -Och jag dig.
Säg ingenting.
Jag måste få tag på Frank för att få veta var jag ska bo.
Jag tror att du får kampera här.
Där är ju Verdell!
Matte och husse är hemma!
Förlåt. Det är kul att skoja med dig.
De hyr ut din lägenhet möblerad. Jackie kommer med dina prylar.
Du får bo här inne. Det är ett extrarum.
-Det är ljust och fint. -Jag kommer.
Det är trevligt. Ser bra ut.
De har fått hit din musik, dina målningar, färger...
De har gjort ett bra jobb.
Det blir bra. Mysigt, va?
Tack, Melvin. Du överväldigar mig.
Jag älskar dig.
Jag hade varit världens gladaste man om det där funkade på mig.
Känn dig som hemma.
Nåt mer i väskan?
Jag spelade fotboll när du var borta.
Jag älskar min kokbok!
Här finns underbara recept. Det stod nåt med haj...
"Haj med bett"... Vill du ha det, Spencer?
Och kakor som kallas "getingbon".
Var är min stora, håriga pojke?
Var är han? Var är min fina pojke?
Sötnos?
-Åh, du ligger. -Nej, nej...
Jag vill inte att Verdell får det för bekvämt och sover här...
Hunden har det redan bekvämt.
Är det här okej?
Hallå? Hej, det är jag.
Ja, jag fick bo hos honom. - Carol vill tala med dig.
-Jackie kom hit med alla... -Ta med dig hunden.
Ta hunden.
-Rör på påkarna. Halta inte. -Lycka till.
-Hur är det med dig? -Inte så bra.
-Varför? Vad är det då? -Var jag klok eller hård mot dig?
-Kanske både och. -Är du trevlig eller galen nu?
-Trevlig. -Du behöver inte svara på allt!
Lyssna bara på mig.
Det är jättesnällt att du tar hand om Simon.
Och det jag sa på gatan... Det var fult sagt.
Jag mådde illa av det. Det var mycket fult sagt.
Och jag hade ljugit om jag inte sa att jag trivs i ditt sällskap.
Men du retar gallfeber på mig. Och jag vet att mår bättre av-
-att inte ha kontakt med dig, för du är inte mogen.
Så gammal du nu är. Jag är för gammal för att bortse från det.
Men ovanligt stora vänligheter ägde faktiskt rum.
Hur som helst, tack för resan.
God natt.
Får jag säga nåt nu?
Varsågod.
Jag borde ha dansat med dig.
God natt.
-Tänker du prata med mig? -Jag kommer.
-Vad sa hon? -Att jag är en toppenkille.
Hon vill inte ha kontakt med mig.
Jag smäller av här.
-För...att du älskar henne. -Nej.
Och ni bögar ska vara känsliga och lyhörda?
Säg då varför. Det är du som "smäller av".
-Låt mig få sova på saken. -Lägg av.
-Jag kommer på det. -Snälla du...
Jag har kört fast. Jag kan inte gå tillbaka till mitt gamla liv.
-Hon vräkte mig från mitt liv. -Tyckte du så mycket om det?
Det är bättre än det här.
Ska du ge mig hopp får du komma med nåt bättre.
Kan du inte vara lite intressant, håll då käft.
Jag drunknar här och du beskriver vattnet!
Att hacka på mig hjälper inte.
Är det sant så är jag illa ute.
Vet du var du är lycklig, Melvin?
Du vet vem du vill ha.
Jag hade bytt med dig när som helst. Gör nåt åt det, stick dit.
I kväll. Det är inte alltid bra att låta saker lugna ner sig.
Du kan göra det här, Melvin.
Berätta för henne hur du känner.
-Jag är laddad. -Ja, det är du.
-Hon kan döda mig om jag går dit. -Stanna då, så läser jag en saga.
Det som talar till din fördel är din vilja att förödmjuka dig själv.
Stick dit och gör det. Överrumpla henne.
Tack ska du ha.
Då går jag.
Vad är det?
Jag glömde låsa dörren.
-Vad vill du, Melvin? -Förlåt att jag väckte dig...
Jag sov inte.
Vilken tur.
Är ditt ärende hit hemligt?
Jag var tvungen att träffa dig.
Varför det?
Det får mig att spänna av.
Jag hade mått bättre sittande utanför din lägenhet på trottoaren-
-än på nåt annat ställe jag kan föreställa mig.
Nej, det är överdrivet.
Jag sitter hellre inomhus så jag slipper ha fötterna i rännstenen.
Sluta! Varför kan jag inte få en normal pojkvän? Varför?
En vanlig pojkvän som inte blir galen.
Det vill alla ha. Det finns inte.
Förlåt. Det var inte meningen att störa.
Pojkvän...
Kom in och försök att inte sabba allt genom att vara dig själv.
Vi kanske kan leva utan alla spydigheter.
Det kanske vi kan.
Det känns lite instängt här. Vi tar en promenad.
Klockan är fyra på morgonen. En promenad låter lite galet.
-Om du inte har nåt emot det. -Tja, om du behöver en ursäkt...
Det finns ett bageri på hörnet som säkert öppnar snart.
Då är vi inte galna, bara två människor som gillar varma bullar.
-Vad gör du? -Jag vill att du ska höra låten.
Och älskling jag är aldrig ensam
med dig inom synhåll...
Tack.
Jag hoppades...
Förlåt. Vad det än är, så kommer det inte att funka.
-Jag... -Vad då?
Jag mår bättre.
Det kanske verkar så nu, men du känner mig inte så bra.
Jag är inte lösningen för dig.
-Jag har en fin komplimang åt dig. -Vet du vad? Jag...
Låt mig få säga det här.
Jag kan vara den enda människan på jordens yta-
-som vet att du är världens mest fantastiska kvinna.
Jag kan vara den enda som fattar hur otrolig du är i allt du gör.
Och hur du är med Spencer...Spence.
Och i varje enskild tanke du har.
Hur du nästan alltid säger saker som handlar om att vara snäll.
De flesta ser aldrig det i dig.
Jag undrar hur de kan se dig komma med maten och duka av-
-och aldrig fatta att de precis har mött den mest fantastiska kvinnan.
Och det faktum att jag fattar det gör att jag trivs...
...med mig själv.
Är det nåt som du hade haft svårt för att leva med?
Nej.
Ska jag krama dig?
Det var inte menat som en fråga. Jag tänker krama dig.
Jag vet att jag kan bättre än så.
Bättre, klart bättre.
Du ser?
-Vill du ha nåt? -Varma bullar.
Ursäkta oss.